Na toj mali Ben spava. -Tetka Monikin mališa!
Ima Rosovu frizuru! -Da vidim!
Bože, kako je sladak! Dođe ti da ga celog izljubiš!
To bi bilo lepo.
Molim? -Ništa. Samo mali višak vazduha u ustima.
Čene, pomozi. Obećavam da ću ti vratiti.
Zajedno s galetama od prošle nedelje,
sada mi duguješ 17 jiliona dolara.
Hoću, stvarno! Ovog puta ću ti vratiti.
Gde ćeš da zaradiš?
Ispomažem u medicinskoj školi, na jednom istraživanju.
Kakvom istraživanju?
Znate već... naučnom. -Naučnom?
Mislim da sam čuo za to.
Studija o plodnosti.
Džoi, molim te mi kaži da daješ samo svoje vreme.
Nije to ništa strašno.
Samo odem tamo svaki drugi dan i dam svoj doprinos projektu.
Ali posle dve nedelje dobijam 700 dolara.
Zgrćeš i levom i desnom!
P R I J A T E LJ I
Imamo salatu od kupusa, kolače sa suvim grožđem.
I meso nekada ljupkih krava i ćurki.
Evo muškarci!
Mi loži vatra!
Kuva meso!
A onda gasi vatra mlazom od piš i više nikad ne zoveš nas!
Ljupko, ljupko! Džoi, Melani je javila da će da zakasni.
Pa, kako vam ide? Postaje li ti prirasla srcu?
Ne znam... sjajna je.
Šta misli o tvom naučnom projektu?
Ne misliš valjda da bih joj rekao da izlazim i s epruvetom?
Dobro kaže. -Problem je što hoće da spava sa mnom.
Luda kučka!
Program traje još nedelju dana, i prema pravilima...
novac neću dobiti ako budem vršio sopstvene eksperimente,
ako znate na šta mislim. -Mi uvek znamo na šta ti misliš.
Šta si mislio, koliko će trajati ova roštiljijada?
Idem u Kinu. -Daš mu samo jednu primedbu, a on odmah...
Ideš za Kinu? -Za muzej. Neko je našao neku kost.
Mi želimo tu kost, ali oni neće da nam je daju,
pa idem da ih ubedim da nam... koščata je to priča.
Neće me biti nedelju dana.
Nećeš moći da me zoveš. Evo mog plana putovanja.
Evo i moje slike. -Da vidim!
Možeš li s vremena na vreme da je pokažeš Benu, da me ne zaboravi?
Zdravo, Bene!
Ja sam tvoj otac.
Ja sam glava!
Ova roštiljijada biće mnogo zabavna.
Je li Rejčel tu? Hteo sam da joj poželim srećan rođendan pre nego što krenem.
Ne, otišla je na piće s Karlom.
A ko je Karl? -Znaš onog kog je upoznala u kafedžinici?
Ima jedan kog je upoznala... -U kafedžinici.
Znači, ipak znaš ko je on.
Idem da se oprostim s momcima. -Ispričaj im onu koščatu priču.
Moram u Kinu (porcelan). -Zemlju?
Ne. U hrpu sudova u maminom kredencu.
Znate li vi ko je taj Karl? -Alvin, Sajmon, Teodor... ne.
Rejčel je otišla na piće s njim.
Kako sme, kad za tebe nikad nije pokazala interesovanje?
Zaboravi na nju!
Ima pravo. Molim te, idi u Kinu. Jedi kinesku hranu.
Naravno, tamo je ne zovu kineskom.
valjda, ne znam.
Daj joj ovo u moje ime, važi?
Mi se samo brinemo za tebe. Želimo da budeš srećan.
Jesam popio dva piva, ali volim te, čoveče.
Ja sam još kod prvog.
Meni se samo sviđaš.
Tada smo počele da pravimo korpe za voće.
Nazvale smo sebe "Tri korparke".
Kao u "Tri musketara", ali s korpama.
Ko će kakvu pljeskavicu? -Ne! Prvo pokloni, hrana posle!
Čekaj malo, tigre. Kako se držiš?
Slabo. Misli da ćemo večeras da stavimo šlag na tortu,
ako znaš šta hoću da... a znaš.
Razmišljao si o tome da zadovoljiš nju? -Na šta misliš?
Da ti zadovoljiš nju.
Ne shvatam.
Razmisli o tome.
Pogađam da je ovo od...
Hvala, Melani.
Ovo je od mene.
Lako je, zveči!
To je...
Skrebl za putovanja!
Hvala ti!
Ovo je od Džoija. Liči mi na knjigu.
I jeste knjiga!
Doktor Sus! -Pomogla mi je u teškim trenucima.
U njemu se krije detence.
Ako ga izvade, on će umreti, kažu lekari.
Od koga je ovo? -To je Rosovo.
Bože, setio se! -Čega?
Pre nekoliko meseci
smo prolazili pored antikvarnice, u izlogu sam videla ovaj broš
i rekla mu da je potpuno isti kao moje bake kad sam bila mala.
Ne mogu da verujem da se setio!
Ali možeš li da ga igraš u avionu?
Prelep je! Sigurno ga je koštao čitavo bogatstvo.
Neverovatno šta je uradio!
Sećaš se kad se u gimnaziji zaljubio u Kerol
i kupio joj onu bezobraznu skupu kristalnu patku?
Šta si rekao?
Kristalna patka.
Onaj deo o zaljubljenosti.
O, Bože!
Samo ti trljaj glavu, tako ćeš vratiti vreme.
Neverovatno! Ovo je neverovatno! -Grdno je!
Nije. Malo je, maleno, malecno, majušno!
Naši životi više nikada neće biti isti!
Može li ta žena nekako da se isključi?
To je sjajno, ti i Ros! Jesi li imala ikakvog pojma?
Ne!
Prve večeri kad sam došla pomenuo je da će me zvati da izađemo, ali nije.
Šta je još rekao? Da želi da izađe sa mnom?
Budući da je očajnički zaljubljen u tebe,
verovatno ne bi imao ništa protiv da odete na kafu.
Ros?
Sve ovo vreme?
Moram da razgovaram s njim. -U Kini je!
Zemlji.
Poleće tek za 45 minuta.
A vremenska razlika? -Odavde do aerodroma?
Nećeš stići! -Moram da pokušam.
Rejčel, šta ćeš mu reći? -Ne znam.
Onda nemoj da ideš.
Ako ćeš samo da mu slomiš srce, to može i da sačeka.
Ali ako je vest dobra, odmah mu reci.
Možda ću znati kad ga vidim. -Pomaže li ovo?
Samo znam da ne mogu da ga čekam nedelju dana. Ovo je isuviše krupno.
Moram da razgovaram s njim.
Vidimo se. -Rejčel, volim te! Prvo se pobrini za mene.
U redu.
Izvinite.
Molim vaš bording pas.
Nemam ga. Moram da razgovaram s prijateljem.
Žalim. Bez bording pasa ne možete unutra. -Znam to!
Upravo je ušao, ima plavi sako! Mogu li da...?
Ne, ne! Federalni propisi!
Možete li mu preneti moju poruku, molim vas?
Veoma je važno. -U redu. Koja je poruka? -Ne znam.
Gospodine, izvinite! Imam poruku za vas. -Molim?
Od Rejčel. Poklon joj se dopao, videćete se kad se vratite.
Molim?
Tobi... zaboga, ne znam o čemu to govori!
Ne postoji nikakva Rejčel. Ne zamrzavaj me pogledom.
O, Džoi, Džoi, Džoi! Na trenutak mi se smračilo.
Nije to ništa. -A sad da nađemo neku zabavu za tebe.
Znaš šta? Pusti mene. Opet si ti na redu.
Opet ja? -Naravno! Zašto ne.
Čoveče, neko će sutra dobiti veliku korpu za voće.
Moram ti reći, mislila sam da si sasvim drugačiji.
Kako to? -Ličio si mi na one koji misle samo na sebe.
Ali ti daješ! Velikodušnijeg muškarca nisam upoznala.
Ti si gotovo žena.
Rejč, sačuvaćeš ovaj ukrasni papir?
Samo je malo pocepan. Bićeš s Rosom ili da ga bacim?
Ne znam.
Razmišljala sam o tome dok sam išla i vraćala se sa aerodroma.
To je Ros! Znate šta hoću da kažem? To je Ros.
Naravno! -Ovo je samo moj prvi predosećaj.
Ali, sve nešto mislim... to bi bilo zaista sjajno.
O, Bože! I ja! Oprijateljile bismo se.
Najbolje je to što već znaš sve o njemu.
Kao da počinješ od petnaestog sastanka.
Da, ali to bi bilo kao početi od petnaestog sastanka.
Još jedan dobar argument.
Kad dođe do 15. sastanka, sve se već veoma ustalilo.
Vezana si.
Šta biva ako ne ide? -A zašto im ne bi išlo?
Ponekad ne ide.
Nije ti dovoljno lep? Ne zarađuje dovoljno?
Ne, samo...
Možda ima nekog drugog. -Imaš li?
Nemam! -A zašto onda hoćeš da ostaviš mog brata?
Hej, rasip... niče!
Još spava. -Pa, kako je bilo? -Zapanjujuće.
Znaš kako uvek misliš da si sjajan u krevetu?
Čim me to pitaš, znači da me slabo poznaješ.
Noćas nisam mogao da radim ono zbog čega sam sjajan.
Pa sam morao da radim sve ono ostalo... kakva reakcija!
Kao na teleprinteru!
Znam. Moja soba je veoma blizu sobe za vezu.
Zapanjujuće! I ne samo za nju, već i za mene!
Kao da iznenada oslepim, a sva ostala čula mi se pojačaju.
Uživao sam na sasvim drugom nivou.
Nisam znao da imaš neki drugi nivo.
Nisam ni ja!
Sjajna suknja! Rođendanski poklon? -Da.
Od koga? -Od tebe. Zamenila sam onu bluzu.
Domišljato.
Zar Ros ne doleće za dva sata? Na ulaz 27B?
Da. Monika, znaš, razmišljala sam o tome.
I shvatila da to s Rosom nije pametno. -Zašto?
Zato što ne bih izlazila samo s njim, već i sa svima vama.
Bila bih pod velikim pritiskom. -Ne, nema pritiska!
Monika, ništa se još nije dogodilo, a ti si već tako...
Nisam! U početku sam bila malčice čudna,
ali biću dobra, obećavam.
Ko je? -Ja sam, Karl. -Dođi gore.
Mom bratu iza leđa...
... je upravo ono što od mene nećeš čuti.
Sedamsto dolara! -To, uspelo ti je!
Imamo li voća?
Dve paklene nedelje. Ali kao da sam zaista nešto naučio.
Stvarno? Držaćeš se parole "sve za nju"?
Jesi li ti normalan?
Kada se slepcu vrati vid, hoda li naokolo ovako?
Još samo jednu fotografiju Eda Beglija Mlađeg da vidim,
u tom glupom električnom autu, ustreliću se!
Nemam ja ništa protiv zaštite čovekove okoline,
već protiv njega! -Zar bi pre izlazila s njim nego sa mnom?
Molim te, na sastanku sam. -Prestani da misliš na mene.
Ne možeš to, zar ne? -Mislim na tebe, pa šta?
Ne shvatam. Šta uopšte vidiš u njemu?
Deluje veoma fino. -Druškane, kupi pravo auto!
Rejčel, pruži nam šansu! -Rose, teško mi je.
Zašto? Zato što će biti čudno drugima?
Koga briga? U pitanju smo mi.
Zaljubljen sam u tebe od prvog gimnazije.
Rose, ti si mi najbolji prijatelj. -Znam.
Ako raskinemo i izgubim te... -Zašto bismo raskidali?
Jesi li do sada bio s nekom s kojom nisi raskinuo?
Ne. Ali dovoljno je da se to dogodi samo jednom.
Oboje znamo da smo stvoreni jedno za drugo.
Zato, jedino pitanje je: Privlačim li te?
Ne znam. Nikada te nisam gledala na taj način.
Pa počni da gledaš!
Upravo tako! Naprosto znaš da ću u saobraćajnoj gužvi
ja biti zarobljen iza njega!
Tačno!
U pravu si!
Znaš šta... -Šta?
Zaboravila sam da treba da odem po prijatelja na aerodrom.
Izvini. Ako želiš da završiš piće, ti ostani, molim te.
Izvini, moram da idem. -Ali...
Izvinite!
Žao mi je.
Tobi, zaboga, dosta o tome! Ne postoji nikakva Rejčel!
Ja ću.
Hvala, dušo. -Nema problema.
Jedva čekam da upoznaš moje prijatelje.
Stvarno? Ne misliš da će me ismevati?
Hoće, ali ja jedva čekam.
Hajde, dopašćeš im se.